DVJESTOGODIŠNJI ČOVJEK
u ne tako dalekoj budućnosti...
-Lijepo mjestašce. -Vidio sam i ljepših.
N.A. ROBOTICS "DOŽIVOTNA USLUGA I SIGURNOST"
Siđite dolje.
-Dobar dan. -'Dan, gospodine.
-Gdje ćemo ovo smjestiti? -Ovdje.
Hajde, imam iznenađenje za vas.
Ovdje, gospodine?
Evo, može ovdje.
Dušo, makni se.
-Što je to, tata? -Čekaj.
Hvala. Uživajte u vašem NDR-u.
North Am Robotics, model za domaćinstvo, NDR-114.
Serijski broj 583625.
Zdravo.
Vi ste moja obitelj?
Mislim da jesmo.
-Izgleda strašno. -Ne izgleda strašno, nego glupo.
Ne bih rekao.
Jenny Harrison i Kate McCalister već ih imaju.
-Svi su oni isti. -Što je to?
Android.
Što je to Andrew?
Hoće li to biti moje ime?
Zašto ne?
Dobro zvuči.
Zdravo, Andrew.
Zdravo, gospodine.
Zanima li vas čuti "Tri Zakona Robotike"?
Kažu da je to jako zabavno predstavljanje.
Naravno.
Hoćete li se malo udaljiti, kako bih to što bolje izveo?
Prvi Zakon:
Robot ne smije povrijediti ljudsko biće...
niti, uslijed nedjelotvornosti, dopustiti da se ljudsko biće povrijedi.
Drugi Zakon:
Robot mora slušati sve ljudske naredbe...
osim onih koje nisu u skladu s prvim zakonom.
Treći Zakon:
Robot se mora zaštititi...
osim ako pritom ne krši prva dva zakona.
Andrew, nemoj to više činiti.
Naravno. To je jednokratno.
Postoji još jedna mogućnost koju moram naglasiti.
Možete me imati sa ili bez karaktera.
Želite vidjeti demo verziju s karakterom?
Ne, hvala. Dosta nam je ovo što imamo.
Mudar izbor, ako smijem reći.
Ovdje ćemo te smjestiti.
Imaš sve što ti treba?
Još samo izvor struje.
U redu.
Laka noć, Andrew.
Da, laka je.
Ne, Andrew, pravi odgovor na "laku noć" bio bi "laku noć".
-Laku noć. -Da.
Upravo ste rekli "da".
No pravi odgovor na "laku noć" bio bi "laku noć".
-Laku noć, Andrew. -Laku noć, gospodine.
Dovoljno je reći jednom.
Ili ću to govoriti zauvijek.
Beskonačna igra riječi.
Upravo tako.
Hvala, gospodine.
U redu.
Laku noć.
Oprostite, gospodine.
Dušo, ne želim da me prati po kući cijeli dan.
Zar ga ne možeš isključiti?
Samo mu daj da nešto radi.
Sve će biti u redu.
Zavežite pojaseve.
Dobro jutro, g. Martin. Današnja temperatura bit će 20 stupnjeva.
Bok, mama!
-Ugodan dan, ljubavi! -Ugodan dan, ljubavi!
FONOGRAF VICTROLA
NIJE U FUNKCIJI - POPRAVITI
-Andrew, ovo je izvrsno. -Hvala, gospodine.
-Tebi se ne sviđa? -Pušiona je.
Pušiona? Kako? Kokoši ne puše.
Malo je drska.
Pripazi malo na ponašanje, mlada damo.
To bi bilo sve, Andrew.
I jest, gospodine.
Kuhinja.
Ona je dobro.
Ne, mislio sam da odeš u kuhinju.
Zdravo.
Hajde.
Prevarante.
Nevinašce.
NAJBOLJI POTEZ
Šah.
Andrew, možeš li doći?
-Da pođem gore? -Ne, u redu je.
Da, gospođice.
Možeš li otvoriti prozor?
Drago mi je biti na usluzi.
Ugodan povjetarac.
A sada skoči.
Ne.
Kroz prozor.
-Čula si nešto? -Je li to bio zemljotres?
Ispričavam se.
Mogu li ući?
Što se dogodilo?
Zbog mira u kući...
programiran sam da ne smijem reći.
Amanda! Grace!
Silazite dolje.
-Uđi, Andrew. -Hvala, gospodine.
Andrew nije osoba. On je neka vrsta vlasništva.
Ja nisam...
Ali vlasništvo je također važno.
Tako da od sada, radi principa...
u ovoj će se obitelji prema Andrewu ponašati kao prema osobi.
Bez daljnjih pokušaja da ga se uništi.
Uništi?
Tvoja ga je sestra pokušala ubiti.
Zar i tebe?
Žao mi je.
A sad svi u krevet.
Bit ćeš u redu?
Sposoban sam brinuti se o sebi.
-Laku noć, Andrew. -Laku noć, Andrew.
Gospođice! Imam posebne naredbe što se tiče vaše sigurnosti...
a to je vrlo nesigurno mjesto. Silazite!
U redu.
Hvala.
"Mislim da će noćas biti sunčano."
"I ja također!"
"I ja."
On mi je najdraži.
Lijep je.
Želiš ga pridržati?
To mi je bio najdraži.
Više ih i ne proizvode.
Može ga se popraviti?
Ne, ne može!
Cijeli si naopak!
Mrzim te.
Odlazi.
Možemo li ga popraviti?
Ne, vidiš da je u milijun komadića.
Više se ništa ne može učiniti.
Da, gospođice?
Ovo je najbolji poklon koji sam ikada dobila.
Drago mi je biti na usluzi.
Hoćeš li poći sa mnom?
Ima li to veze s prozorom?
Ne.
Možeš sjesti ovdje.
Njegovo je ime Vučko.
I odsada je tvoj.
Vučko.
Zato što ponekad laje.
Kad te malo bolje upozna.
Hvala ti.
Nema na čemu.
Sad moram na spavanje, Andrew.
Da.
Možeš li...
Naravno.
Laku noć, dušo.
Laku noć, Andrew.
-Mala gospođice? -Da, hvala.
-Poslije vas. -Hvala.
Nema na čemu.
Andrew, zbilja si ovo napravio?
Da, gospodine.
Robot ne može lagati, Andrew.
To nije posve točno, gospodine.
Mogu lagati ako mi se naredi da lažem...
ili ako će to spriječiti da se ljudsko biće ozlijedi...
ili zbog moje sigurnosti.
Ja sam to zaista izrezbario za Malu gospođicu.
-Ti si ga i dizajnirao? -Da.
Odakle si ga kopirao?
Kopirao?
Valjda ga nisi izmislio ni od čega.
Koristio si neku knjigu ili računalo.
Nisam učinio ništa drugo nego proučio materijal...
pokušao shvatiti najbolji način za modeliranje malog sisavca...
kako bi se svidio Maloj gospođici.
Naprijed.
Drago mi je da ste nazvali. Mansky. Dennis Mansky.
Richard Martin.
I NDR-114.
Primio sam vašu poruku, no u čemu je zapravo problem?
Ono što je zanimljivo jest da pokazuje brojne osobine kao kreativnost...
radoznalost i prijateljstvo, što nas je, moram priznati, prilično iznenadilo.
-Andrew? -Da, Dennis?
Druželjubiv također.
Htio bih vam nešto pokazati, ako smijem.
On je ovo izrezbario.
Ovo su prava umjetnička djela.
A sinoć je rekao: "Uživam radeći ih."
"Uživam"?
-Zar ne smijem koristiti tu riječ? -Ne, sve je u redu, Andrew.
Shvaćate što želim reći? Čudno je čuti da robot uživa u nečemu.
Mene zanima imaju li i drugi roboti osjećaje poput njega?
Sigurno je nešto vezano uz mikročipove.
Onda, želite li povrat novca ili zamjenu?
Ni jedno ni drugo. Samo sam vam htio dati do znanja.
Htio bih znati vaše mišljenje. Jedinstven je, zar ne?
On je anomalija.
Ne želite novac ni zamjenu.
Koliko zapravo želite?
Ne razumijem.
Shvaćate da ako se pročuje bilo što o ovome, moramo povući cijelu seriju.
To znači povući ih na tisuće koji su već sretno udomljeni.
Ako čini to što kažete, mogao bi nam prirediti vruću kašu.
Nisam programiran praviti kašu.
Što ako vam vratim Andrewa, što ćete s njim?
Rastavit ćete ga?
Pozorno. Morali bismo saznati gdje je došlo do kvara...
zamijeniti mu pozitronički mozak...
staviti ga nazad...
i vratiti vam ga kao novog.
Ti neuralni putovi su osjetljivi.
Zar nije moguće da u toku tih operacija...
nešto krene po zlu?
Dali bismo sve od sebe.
U slučaju da se nešto dogodi, vi biste, naravno, zamijenili Andrewa.
Naravno.
lako je jedinstven i nezamjenjiv?
"On." "Njegovo."
Prirodna greška. Ima oblik čovjeka, stoga...
se vi prema njemu i odnosite tako.
On je kućno pomagalo, a vi se odnosite prema njemu kao da je čovjek.
Odlazimo. Hajdemo, Andrew.
Molim vas da ponovno promislite, g. Martin.
Dajte da ga pregledamo. Razgovarajte sa suprugom. Recite cijenu!
Slušajte me.
Ne postoji cijena za osobnost.
Bilo kako bilo, on je moj robot...
i vi ga nećete ni dotaknuti. Je li to jasno?
Sve u svoje vrijeme.
Prije ili kasnije morat ćete ga dovesti na popravak.
-Odlučio sam. -Da, gospodine?
Smanjit ćemo ti količinu posla.
Nećeš sve svoje vrijeme posvećivati djeci i domaćinstvu.
Ali ja volim djecu, posebice Malu gospođicu.
To je kontradikcija i to je upravo ono što moraš naučiti.
Hvala što ste odabrali North Am Robotics.
-Treba nam novi raspored. -Novi što, gospodine?
Prvo, svakog ćeš dana nešto izraditi.
A kako ne bismo uvrijedili ljude, to neće biti nešto pretjerano umjetnički.
Znaš li još nešto izraditi? Mogao bih te podučiti mojemu poslu.
Satovi.
Ne znam. Nisam nikada pokušao.
Sada hoćeš.
Jedan dio večeri provodit ćeš sa mnom. Podučavat ću te.
Koja je svrha te poduke?
Podučiti te svim stvarima koje nisu programirane u tebi.
Ti si jedinstven.
Jedinstven?
Osjećam se odgovornim pomoći ti da postaneš bilo što, što bi mogao postati.
A što bih ja to mogao postati?
Zasad još ne znam.
Ljudi se razvijaju s vremenom.
No za tebe, vrijeme je nešto sasvim drugo.
-Za tebe, vrijeme je beskonačno. -Beskonačno?
-Je li ovo dobar komad? -Da.
-A ovaj? -Izvrstan.
...i nakon devet mjeseci rodi se dijete.
To su ti takozvane životne činjenice.
Ljudi to zaista rade, gospodine?
Da.
I vjenčani ljudi.
To je nekakva vrsta obveze?
Ne bih baš rekao da je obveza.
To je olakšanje.
Uz to, to je prirodan i najbolji način za stvaranje djece.
Gospodine?
Od milijun spermića, samo jedan uspije?
Točno.
A što je s ostalima?
Umru.
Umru?
Žao mi ih je.
Da.
Činjenica je da je seks užitak.
-Obostrani? -U savršenom svijetu.
Ljudi to često rade.
Koliko često?
Koliko češće mogu.
Barem na početku.
Gospodine?
-Mogu li biti otvoren? -Naravno.
Nekako taj cijeli postupak...
zvuči zamršeno.
Vjerujem da tako zvuči.
Umru.
To se zove humor.
Humor?
Ljudi zbijaju šale kako bi nasmijali druge.
-I taj smijeh je užitak? -Da.
Možete me naučiti nekoj šali?
Da vidimo...
Dvije pijanice uđu u bar...
Zar dvije pijanice ne bi trebale izlaziti iz bara?
U bar ideš da se napiješ, a izlaziš pijan.
Probajmo nešto jednostavnije. Kuc-kuc.
Kuc-kuc.
Ne. Kuc-kuc, netko je na vratima.
Hoću li otvoriti?
Ne, ti trebaš reći "Tko je tamo?", Andrew.
-"Tko je tamo, Andrew?" -Ne. Samo "Tko je tamo?"
Ne znam, gospodine.
Pokušat ćemo nešto još jednostavnije.
Zašto je pijetao prešao ulicu?
Ne znam. Vjerojatno ga je netko gonio.
Ili je sa druge strane bila koka...
ili drugi pijetao, ili, ovisno o dobu godine...
možda je migrirao. Nadam se da nije bilo prometa.
Kako bi došao na drugu stranu.
"Kako bi došao na drugu stranu."
Zašto je to smiješno?
Što ste danas imali u planu, djeco?
Biti s Andrewom.
A ti?
Idem kod Natalie.
Mogu li sada? Je li sada vrijeme?
Možeš li što?
-Sinoć, gospodin me je učio... -Ne. Nemoj kriviti mene, samo nastavi.
Hvala.
Dva ljudoždera jeli su klauna. Jedan kaže: "Zar ovo nema smiješan ukus?"
Što zeko ima na leđima kad leti? Orla.
Što je smeđokosa između dvije plavuše? Prevodilac.
Zašto slijepci ne skaču iz aviona? Plaši im pse.
Neki luđak vozi auto cestom. Zove ga žena i kaže:
"Čula sam da neki luđak vozi u obrnutom smjeru."
On reče: "Jedan? Ima ih na stotine!"
Što je tiho i smrdi na crve? Ptičji prdež.
Sigurno je inženjer dizajnirao ljudsko tijelo.
Tko bi inače stavio otvor za izbacivanje otpadaka pored otvora za užitak?
Šerif upita Johnovu ženu: "Mary, zašto ste ubili Johna strijelom?"
"Nisam htjela da buka probudi djecu!"
Eto, učinio sam i to.
Bilo je dobro, no možda bismo željeli razgovarati o...
prigodnosti i vremenu.
Deset i petnaest je, gospodine.
Hoćeš da te naučim svirati u duetu?
-Naravno. -Hajde.
Spreman? Počinješ ovdje.
I onda me samo prati. Ja ću prva.
Spreman?
Na tebi je red.
Dobro.
Vrlo dobro. Sada zajedno.
To je bilo izvrsno, hvala.
Hvala vama, Mala gospođice.
Bok, mama.
Grace, možeš li pronaći neko prigodnije mjesto za to raditi?
Nema problema. Daj mi kreditnu karticu, pa ćemo unajmiti hotelsku sobu.
Što si to rekla?
Idemo.
Što si mi rekla?
Silazi s tog motora istog trena! Odsada si u kazni!
A ti odlazi, glupane jedan!
Ovo se čini dobro?
-Bok, mama. -Zar nisi pričao s njom u vezi tog momka?
Ne još, ali hoću.
Nadao sam se da je to period koji će je proći, kao i ostali.
Muka mi je od ovih satova!
Već sam ih polovicu dao.
Možda bismo ih trebali prodati?
Prodati?
I to je zamisao.
Tko će dobiti novac?
Mi, pretpostavljam.
Ali načinio ih je Andrew.
-Ali Andrew je naš... -Onda Andrew treba dobiti novac.
Andrew je robot.
Što bi on s novcem?
Roboti ne idu u kupovinu.
Roboti ne idu na odmore.
Ne idu na večere u otmjene restorane.
Ne mogu vjerovati da o ovome razgovaramo.
Nije važno što je on.
Zaslužuje nagradu za posao koji obavlja.
Dušo...
Napravit ću ono što je dobro za njega, naravno.
Zapravo govorimo o stroju.
Ne možeš uložiti svoje osjećaje u stroj.
-Tu si. Kako si? -Dobro jutro.
-Ovo je sigurno Andrew. -Bill Feingold, obiteljski odvjetnik.
Vi imate jedan moj sat.
Ovo mi je jedan od najdražih. Sviđa li vam se?
Da, veoma.
Sviđa mi se novi ured, Bill. Na kojemu smo katu?
Trideset sedmom.
Andrew, dođi pogledati ovo.
Ne hvala, gospodine.
-Sigurno? -Ne.
Kako vam mogu pomoći?
Kako vam je poznato, Andrew je zaradio priličnu svotu novca.
I ono što bi želio jest otvoriti svoj račun.
Bankovni račun na ime robota?
To je zakonito?
Ne znam. Nisam imao sličan slučaj.
Mislim da nije protuzakonito, ali...
Zašto račun? Što će mu novac?
Kako bih platio ono što inače plaća gospodin.
Htio bih plaćati svoje račune.
Da, račune.
Što?
Da, Mala gospođice.
Žao mi je.
Ne brini. Može se popraviti.
Lijevo.
Sjećaš se Franka, mog dečka?
Onaj za kojega vaša sestra kaže da ima dobru stražnjicu.
Sinoć me je zaprosio.
To je dobro.
Nisam još pristala.
Znači da postoji sumnja.
Ne. Frank je prekrasan.
Zgodan je, pouzdan, netko s kim bih mogla provesti čitavi život.
-I djecu bih imala s njim. -U čemu je onda problem?
Je li pilana?
-Ne. -Ne on. Dodaj mi pilu.
Imam prijatelja koji mi je drag.
On je tako drag i simpatičan, i uvijek kad sam s njim...
ne želim biti s Frankom.
Vidim da je to zamršeno.
Ali odgovor je upravo pred tobom.
Udaj se za tvoga prijatelja.
Što?
Ali, on nije...
Veza između nas bila bi nemoguća.
-Nemoguća. -Zašto?
Zato što on nije...
I nikada neće biti...
Da?
Nešto nije u redu?
Ne.
Sve je u redu.
Hvala što si me slušao.
Drago mi je da sam na usluzi.
Mala gospođice?
Što ćete s Frankom?
Pristati na njegovu prosidbu.
Zaista?
Ljudi...
Veoma bi mi značilo kada bi bio domaćin na mom vjenčanju.
Nije mi poznata ta riječ. Što to znači domaćiti?
Upućuješ ljude do njihovih sjedala. Nosiš i smoking.
Nosio bih odjeću?
Da.
Nikada mi nisu rekli da nosim odjeću.
Bila bi mi čast.
Odlično!
Još uvijek sam nespretan.
Instalirali ste što?
Alarm.
Pokušate li ući u njegov mozak dok ga popravljate...
biti će obaviještena policija.
Isto tako, znajte...
da ukoliko oštetite Andrewov mozak na bilo koji način...
moj odvjetnik, g. Feingold, biti će sretan tužiti vas.
Tužit će vas za visinu izgubljene vrijednosti njegovih primanja od sada do zauvijek.
Mislim da smo se razumjeli.
Dobro.
I još nešto.
Dok sam na popravku, možete li mi napraviti nešto s licem?
Htio bih da je izražajnije.
Imam misli i osjećaje koje ne mogu pokazati.
Želiš da ti se misli i osjećaji vide na licu?
Da, kao prezir koji mi sada pokazujete.
Malo smo eksperimentirali.
Možemo robotu omogućiti mimiku kojom izražava osjećaje poput ljudi.
Čitao sam da je bilo dorađivanja na robotima.
Da, načinili smo više stotina eksperimentalnih modela...
s izražajnim sposobnostima, mršavijih.
Nakon ispitivanja tržišta odlučili smo ne nastaviti sa serijom proizvoda.
Zašto ne?
Negativna reakcija potrošača.
Postoji strah kako će roboti preuzeti sve poslove ljudi.
Andrew za mene radi već 15 godina. Nitko neće izgubiti posao radi njega.
Možda se ne bi trebali brinuti oko tih promjena kod starijeg modela robota.
Točno. No to bi bilo preskupo.
Shvaćam da ćete me pokušati izguliti.
-"Oguliti", Andrew. -Koliko bi nas to došlo?
To je otprilike jedna moja mjesečna plaća.
To je više nego što zaradim u godinu dana.
Nije loše za jednog, kako ste ga ono nazvali zadnji put?
Kućno pomagalo.
-Kućno pomagalo? -Kućno pomagalo, da.
Neka mir Gospodnji uvijek bude uz vas.
Proglašavam vas mužem i ženom.
Možete poljubiti mladu.
Moje je zadovoljstvo predstaviti vam g. i gđu Franka Charney.
Dobra večer, gospodine.
Prekrasna noć.
Vrlo si zgodan večeras, Andrew.
Hvala, gospodine.
Bilo je vrlo izazovno za krojača.
Smijem li nastaviti nositi odjeću, ako vam odgovara?
Ozbiljno?
Naravno.
Vjerujem da smiješ.
Morat ćemo ti pronaći drugu odjeću. Ne možeš stalno nositi smoking.
Zar? Kako tužno.
-Sjedni, Andrew. -Hvala, gospodine.
Bilo je to prelijepo vjenčanje, zar ne?
Da, gospodine.
Moram priznati da ste izvrstan plesač.
Hvala.
Zaista.
Snimio si današnji dan?
Svaki trenutak, sve je u memoriji.
Onda ga pogledajmo, hoćemo li?
Je li sve u redu?
Sada su obje otišle.
Stvari se uvijek mijenjaju.
Ljudi idu dalje, tako i treba biti.
No ono što sam danas shvatio jest...
da mi nikada neće prestati nedostajati.
Ja sam još uvijek tu.
Drago mi je.
Hvala.
-Laku noć, gospodine. -Laku noć, Andrew.
dvanaest godina kasnije
Lloyd! Dolazi!
Što sam ti rekla za bacanje pijeska na druge ljude? Što sam ti rekla?
Ispričaj se Andrewu.
Neću se ispričati tomu.
-Njemu. -Tomu!
Oprosti.
Sada znam zašto neke životinje jedu svoje mlade.
Žao mi je, Andrew.
U redu si? Nekako si tih.
Kako se postiže sloboda?
-Želiš nas napustiti? -Nipošto, Mala gospođice.
Samo bih htio biti slobodan.
Zašto?
Ovdje imaš toliko slobode.
Dok mi se ne naredi da nešto učinim.
Godinama ti nitko nije ništa naredio.
Ali još uvijek to možete tražiti od mene.
Mi stalno tražimo, no to je zamolba, a ne naredba.
To ti nije dovoljno, zar ne?
Proučavao sam vašu povijest.
Strašni su se ratovi vodili i milijuni ljudi su poginuli za istu zamisao:
Slobodu.
I čini mi se da bi bilo vrijedno imati nešto...
što toliko znači svim ljudima.
Je li sada dobar trenutak za razgovor?
Uvijek jest. To znaš.
To je sve što imam na računu.
Zašto bi mi dao...
Za otkup moje slobode.
Želim biti slobodan.
I dalje bih se držao triju zakona i služio vas na isti način.
Jedino što bi se promijenilo bila bi forma.
Ne bih bio vaše vlasništvo.
Želiš otići, o tome se radi, zar ne?
Ne, gospodine. Vi ste mi obitelj.
Zašto onda taj zahtjev?
Shvaćam. Ti si umiješana.
Da, razgovarali smo o tome.
Onda si mu naredila da tako učini i on je poslušao.
Ne. On sam donosi svoje odluke.
Ali si mu to ti utuvila u glavu.
Nisam ja. Ti si.
Dao si mu na stotine knjiga. Bilo je samo pitanje vremena...
kada će ga zainteresirati zamisao o slobodi.
Uči i razvija se cijelo vrijeme.
Zbog tebe i Andrewovih sposobnosti...
došlo je do toga da bude tako složen kao mi.
Dobro jutro, gospodine.
Molim te, uzmi nazad ovaj ček.
Zašto?
Sada si slobodan.
Moram te zamoliti da napustiš ovu kuću.
Ali ja ne želim otići.
Zaželio si slobodu. Prihvati posljedice.
Onda ću odnijeti svoje stvari.
Gdje ćeš ići?
Potražit ću nešto u vašoj blizini, tako ako me ikada budete zatrebali...
To se neće dogoditi, Andrew, hvala ti. Nema potrebe biti u blizini.
Ako je to zapovijed, onda ću to učiniti.
Ja ništa nisam zapovjedio.
Slobodan si.
Pozvan ili nepozvan, uvijek sam na usluzi.
Vidim da si počeo poštivati samoga sebe.
Moj dom.
šesnaest godina kasnije
Ovdje sam.
Nešto nije u redu?
Pitao je za tebe.
Vrijeme mu je.
Robot je tu.
Zdravo, gospođice.
Kako ste, gospodine?
Umirem, Andrew.
Inače sam dobro.
Divno je vidjeti vas opet.
Veoma mi je drago što te vidim, Andrew. Dugo se nismo vidjeli.
Da, gospodine.
Htio sam ti reći...
da sam pogriješio.
Nikada niste u krivu, gospodine.
Onda mi ne proturječi.
Imao si pravo zaželjeti slobodu...
i drago mi je da je imaš.
Hvala, gospodine.
Bio si veoma dobar prema nama.
Bila mi je čast, gospodine.
Htio bih pronaći još nekog kao što sam ja.
Kako bih shvatio svoju sudbinu, moram znati postoji li netko kao ja.
North Am Robotics ne žele mi odgovoriti.
Sada kada si postao odvjetnik, Lloyd...
želim da ih tužiš zbog skrivanja informacija o ostalim NDR robotima.
Ako se slažeš s tim.
Zakon o Slobodi Informacije ne pokriva tužbe robota.
Ne još.
Majko, ja sam veoma zaposlen čovjek. Nemam vremena pomoći tomu...
s njegovom glupavom optužbom.
Lloyd, dušo, ja te volim.
No ipak se ponekad pitam jesi li ti uopće moje dijete.
To ti je mutacija, draga majko.
Čudo genetike: ja nisam ti.
Uvijek si bio poput svog oca.
Zato si se razvela od njega?
Oprosti.
Što bi učinio da se domognem informacija o tome gdje su ostali roboti?
Potražio bih ih. Do jednog.
Znači ne bi te bilo na duže vrijeme?
Da.
Nekoliko godina, ako ne i više, po mom proračunu.
Rado bih ti pomogao.
Zar nije pio majčino mlijeko?
ONESPOSOBLJEN - IZBRISAN
VAN UPORABE - IZBRISAN
"Draga Mala gospođice:
"Pri kraju je i deseta godina mojega putovanja.
"Još uvijek nisam našao robota koji mi liči.
"Preda mnom je još dug put...
"što znači da još nisam odustao. Voli vas Andrew. "
-Zdravo. Moje prezime je Martin. -Makni se s igrališta.
REPROGRAMIRAN - IZBRISANO
"Draga Mala gospođice:
"Moje putovanje bliži se kraju.
"Iscrpio sam sve mogućnosti osim još jednog tračka nade.
"Čuo sam o robotima koji su nedavno napravljeni...
"u San Francisku. "
-Hvala. -Nema na čemu.
TVRTKA RUPERT BURNS
POLOVNI ROBOTI
Je li ovo vaše?
Hvala.
Tražim Ruperta Burnsa.
Došli ste na pravo mjesto. Uđite.
I meni se čini.
-Imate li ime? -Naravno da imam.
Galatea.
Začuđujuće ste pokretljivi.
Plesali ste na tržnici.
-Svidjelo vam se? -Veoma.
Plesanje je sport svih sportova.
I toliko smo bolji u tome od ljudi.
Ne mogu vjerovati da sam vas napokon našao.
Kada ste saznali?
Saznali što?
Da ste jedinstveni?
Znala sam to odmah.
I ja.
Mi smo isti.
Imamo osobine.
Je li tvoj čip za osobine uključen?
Zar tvoj nije?
Ne.
Baš si bljak!
Mislim da je imati karakter zabavnije nego imati inteligenciju, zar ne?
I ja tako mislim.
Mogu li vam pomoći?
Vaš robot je samo standardni NDR, zar ne?
Da, bojim se da je tako.
Kako to da može plesati?
Ja sam joj ugradio poseban čip kako bi se što bolje kretala.
-Kako ste to izveli? -Moj otac me tomu podučio.
On je stvorio seriju robota u North Am Robotics-u.
Stvorio je tehnologiju koja omogućuje mimiku lica.
Što mu se dogodilo?
Otpustili su ga, pa smo počeli raditi ovdje. Preuzeo sam nakon njegove smrti.
Žao mi je što to čujem.
Bio bi presretan da vas je mogao vidjeti.
Ja sam Rupert Burns.
-Velika mi je čast. -Također.
Mi smo isti!
Poludimo, robiću!
Isključi je, ili ću to učiniti ja!
Hvala.
Je li ovo djelo vašeg oca?
Naše, moglo bi se reći.
Nisam se mogao suzdržati a da ne eksperimentiram...
na tehnologiji androida.
Štoviše, mislim da sam došao do točke...
kada mogu točno replicirati vanjske fizičke osobine...
ljudskoga bića.
Izvanredno.
Hvala.
Nevjerojatno!
Nažalost, nitko nije zainteresiran za financiranje mojeg projekta...
Ja jesam.
Ja ću vas financirati.
Da?
To bi bilo super.
Hvala, draga.
Želim da bude jasno da je poboljšanje samo na vanjskom fizičkom izgledu.
Nećete osjetiti ništa.
Vaš unutarnji mehanizam neće se promijeniti.
Ovisit ćete o vašem pozitroničkom mozgu.
-Je li to jasno? -Jasno.
Jeste li razmišljali...
koliko biste željeli biti stari?
Službeno mi je 62 godine.
-Skinimo nekih 25 godina. -15.
-20. -Savršeno.
Vjerovao ili ne, tajna zapravo leži u nesavršenosti.
Nesavršenosti?
Stvari kao što su bore, ne baš savršeni zubi.
Pojedinosti poput ožiljaka, rupice od prištića. Pogledaj moj nos.
Vidiš moj nos? Velik je i nepravilan.
Da.
Jedini sam koji ima ovakav nos. Zato sam ja baš "ja".
Takve nepravilnosti moramo ugraditi i tebi...
kako bi i ti bio baš "ti".
Ono što nas čini jedinstvenima upravo su te nepravilnosti.
Da. Kao oblik tvoje glave.
Što je s oblikom moje glave?
Velika je.
Ali slatka.
Hvala.
Što se dešava?
Što se dogodilo?
Vidio sam se iznutra.
Je li spremno?
-Molim te, budi oprezan. Nemoj me ispustiti. -Oprezan sam.
O Bože! Samo se opusti. Opusti se.
Zašto si to uradio? Nije bilo smiješno.
Ne bi li ti se odsjekle noge.
-Ja nemam noge. -Sad imaš.
Imam.
I ruke.
I prste!
-Kako izgledam? -Provjeri sam.
Hvala.
Krasno.
Oprosti.
Tko si ti?
Izgledaš prekrasno. Čak i mlađe.
Kako ti to uspijeva?
Mi se znamo?
I ja sam se promijenio. Doradili su me. Dotakni.
Oprosti. Mislio sam lice.
Što se dešava?
Nju ostavi na miru!
-Tko si ti? -Andrew.
Ne. Andrew?
-Ali Andrew je robot. -Da, jesam.
Zapravo android.
Imao je doradu.
To znam i ja.
Zdravo.
Zdravo. Pa to si zaista ti!
-Poznaješ ga? -Da.
-Poznajete me? A tko ste vi? -Ja sam Mala gospođica.
-To je Mala gospođica. -Ne.
-Ne. To je Portia. -Portia?
-A tko je Portia? -Moja unuka.
Vaša unuka? Je li ovo nekakva smicalica?
Vi ste Mala gospođica?
A zašto onda izgledate kao ona?
Postoji samo jedna Mala gospođica.
Zaista?
To je genetska sličnost. Ponekad preskoči generaciju.
-Briga me. Ne sviđa mi se. -Vidim.
Ako se samo malo strpiš uvidjet ćeš...
da smo ja i Portia vrlo različite.
Zašto te oponaša?
-Što je tako smiješno? -Ti.
Ne želim biti smiješan.
Stvari su se promijenile.
Prošlo je više od dvadeset godina.
Imam ti toliko toga reći. Dođi.
To si zaista ti.
Da.
-Zdravo, dragi prijatelju. -Zdravo, Mala gospođice.
-Čija je ona kćer? -Lloydova.
Sada shvaćam zašto je drska.
Vrati se svom gospodaru.
Nemaš ga, zar ne?
Ja nemam hrane, ja ne jedem.
Uđi. Pravit ćemo društvo jedno drugome.
Znam da vam se ne sviđam.
Ali ni vi meni. Samo sam htio da to bude jasno.
Ne bi mi moglo biti jasnije ni da me pljunete.
Ne mogu. Nemam žlijezdu za slinu.
Je li moguće razgovarati malo duže?
Može li i moj prijatelj pas ući?
Hvala.
Je li ovo vaša skulptura?
Ne, samo je restauriram. Ja sam restaurator.
Odvratna je.
Je li bila tako ružna i prije restauracije?
Prvo se naljutite na mene radi mog izgleda.
Sada mi dolazite doma, govorite da vam se ne sviđam...
i još kritizirate moj rad.
Ispričavam se još jednom što govorim istinu, ali tu nema pomoći.
Tako sam programiran.
Što zapravo hoćete?
Obitelj.
Moje prezime je Martin.
Vaša prabaka i vaš pradjed...
smatrali su me članom obitelji.
Sada je Gospodin mrtav.
A Mala gospođica stari.
Ne volite me, no razgovarat ćete sa mnom ako vam dovoljno dugo kucam na vrata.
-Je li to šala? -Ne.
Želite li čuti jednu?
Irski seter sjedio u kutu i glodao kost. Kada je ustao imao je samo tri noge!
-Andrew, imaš li uopće prijatelja? -Ne.
Samo Vučka, koji je drag, ali se nije baš pokazao kod razgovora.
Dotle dotiču njegove sposobnosti.
-Dakle, želiš s nekim razgovarati? -Da.
-Čak i ako te ta osoba ne voli. -Ne može se imati sve.
Je li se tako kaže? Ili je, "Može se imati sve"?
Neki ljudi mogu pa se ponekad zbunim.
Sjedni.
-Razgovarajmo. -Hvala.
Hej, maleni.
Hoćeš li nešto popiti?
Ne mogu. Nemam želudac.
-Hoću li njemu nešto donijeti? -On ima želudac, stoga da.
Kako je ona?
Spava.
Što se dogodilo?
Imala je moždani udar.
Tu si.
Mala gospođice.
Napustila nas je.
Okrutno je to što vi možete plakati, a ja ne.
Osjećam užasnu bol koju ne mogu izraziti.
Hoće li svako ljudsko biće koje volim...
samo tako otići?
Bojim se da je tako.
Ne može to tako.
Ovo je impresivno. Ovo si sve sam napravio?
Da. Kopirao sam svaku medicinsku knjigu koja postoji u moju memoriju.
Proučio sam ih. Eto kako sam došao do ovakvih crteža.
Znam da su nedovršeni. Tebe trebam da mi popuniš mehaničke sitnice.
To je još jedna dorada.
To je nešto više nego dorada.
Ti govoriš o prijelazu...
s mehaničkog na biološko.
Shvaćam. Vjerujem da je to savršen brak između dva polja.
Ne samo to, mislim da se ovo može koristiti kod jednih i drugih.
Mislim da nijedna postojeća proteza nije ravna...
onome što si ovdje dizajnirao.
Hoću reći da se ovo može primijeniti i na ljude.
Točno.
Kakav komad izmeta.
"Sranje."
-Molim? -Kakvo sranje.
Znam to.
Kada si ljut, kažeš "kakvo sranje".
Kakvo sranje.
Da, ali s osjećajem.
-Kakvo sranje. -Još.
-Kakvo sranje! -Vrlo dobro.
Shvaćaš li da si ti ovdje zapravo stvorio...
ljudski živčani sistem?
Da, to mi je i bila namjera.
Onda moraš znati da će živčani sistem bitno promijeniti...
način na koji osjećaš i shvaćaš svijet oko sebe.
Pritom ne mislim samo na vruće, hladno i na žmarce.
Shvati to ovako.
Kako se bude mijenjalo tvoje iskustvo...
mijenjat će se i tvoji osjećaji prouzrokovani tim iskustvom.
I dok jedni budu izuzetno lijepi...
ugodni i dojmljivi...
ostali će biti teško podnošljivi.
Misliš da si spreman za to?
Potpuno.
-Prekrasno. -Hvala.
Mislio sam na kip.
Znam.
Možeš li popraviti ovo sranje?
Ne znam. Daj da pogledam.
Andrew, mislim da ovo možeš sam popraviti.
Da, mogao bih...
ali ti bi to mnogo bolje.
Vrlo rado.
-Ako ti nije teško. -Ne.
Radim cijeli dan i dobro bi mi došlo malo zraka.
-Želiš ići u šetnju? -To bi bilo izvrsno, da.
Zašto mi se smiješ?
Tako si uljudan i fin. Vrlo slatko od tebe.
Hvala.
Idemo.
"Kad je čovjek prazna kanta Sve mu treba biti fanta
"Al' ja se dvojim
"I sve se više bojim da bih čovjek mogla biti
"Srce trebam nabaviti
-"Dok sjedim na balkonu..." -Imaš li vibracionu bušilicu?
-Tamo. -Hvala.
Sljedeći tjedan je zabava u povodu otvaranja zgrade koju sam restaurirala.
Doći će svi moji prijatelji. Bilo bi izvrsno kada bi i ti došao.
Vrlo rado. Hvala.
Mislim da mi puštaš.
Šah-mat.
Charles, zašto nam ne doneseš piće?
Hvala.
Nikad nisam shvatio rečenicu "Biseri prije labudova."
-Što? -"Svinja."
Znači da balet nije "Svinjsko jezero".
O, Bože. Nitko me ne nasmijava kao ti.
Smijeh je bitan za prijateljstvo.
Da.
Ponekad osjećam...
da prema nama osjećaš...
i da želiš da se tvoja...
Što?
Ne znam. Samo...
Razgovarati s...
-Robotom? -Da.
Stvari su kakve jesu.
Drvo je drvo. Voda je voda. Ti si jedan prekrasan stroj.
Koliko god da se promijeniš, uvijek ćeš biti stroj.
Ne.
Ne mogu to vjerovati, ne želim to vjerovati.
Shvaćam da nisam potpuni čovjek.
Zato me ljudi uvijek ne vole ili shvaćaju.
-Meni se sviđaš. -Zaista?
Čak te i shvaćam ponekad.
Ali ne mogu svoje osjećaje uložiti u stroj.
Mora da je to nasljedno.
Stvari se mijenjaju, Portia.
Stvari se stalno mijenjaju.
Smijala mi se.
"Stvari su kakve jesu, Andrew. Voda je voda."
A što je s ledom? A parom?
Andy, smiri se.
Znaš li kako je to kad ti se smiju?
Ponižavajuće. Užas jedan.
Pogledaj me. Pogledaj što ovdje radim.
Pokušavam učiniti nešto od sebe. Pokušavam ispuniti svoju sudbinu.
Hoće li ona to primijetiti?
Nemoj se uvrijediti, ali sada moram raditi. Laku noć.
Gdje si bio? Pokušavala sam te nazvati.
-Ubodi me u oko. -Što?
-Ubodi me u oko! -Ti si lud.
Ubodi me u oko!
To boli!
-Radi! -Što se dešava?
To su moji živci! Ja sam ponosni vlasnik živčanog sistema.
-Možeš osjećati. -I to kako!
Učini nešto za mene, hoćeš li? Za dobrobit nauke.
-U redu. -Poljubi me.
Ne, ne tu.
Ovdje.
Hvala.
-Osjetio si? -Prekrasno je.
Baš je onako kako kažu.
A ti?
Što je?
Charles i ja ćemo se vjenčati.
On je sretnik.
-Čestitam! -Kvragu, Andrew!
Ako želiš uspjeti u ovome što pokušavaš...
moraš prestati biti tako uljudan.
-Ne mogu si pomoći. Tako sam napravljen. -Onda se promijeni.
Promijeni? Pa promijenio sam se.
Ne mislim na vanjštinu. Unutar sebe.
Moraš griješiti.
Ponekad je važno biti nesavršen. Važno je učiniti nešto loše!
-Nešto loše? -Da.
Zašto? Ah, da. Da učim na greškama.
Ne. Da bi pravio greške!
Da bi otkrio što je stvarno, a što ne, da bi otkrio što osjećaš.
Ljudska bića su zaista zamršena.
Slažem se.
Sad shvaćam da je ovo nerazuman razgovor, zar ne?
Ovo je ljudski razgovor.
To ne znači biti razuman. Znači slijediti svoje srce.
-I to bih trebao učiniti? -Da.
A ti imaš srce, Andrew.
Ja to osjećam. Ponekad u to ne vjerujem, ali osjećam.
A kako bih slijedio srce...
moram učiniti nešto loše.
Da.
Hvala.
Možeš li biti opreznija? To je vrlo osjetljiva oprema.
Oprosti!
Što to radiš?
Koliko vidim, tvoj usrani posao!
Moj što?
Čuo si me, dosta mi je svega!
Po cijeli dan "Da, Ruperte", "Ne, Ruperte, gospodine."
"Hoćete li još jedno piće Ruperte?" A to mi ide na živce!
Poslušaj jedan savjetić.
Začepi i pusti me da radim kako znam!
Gotova sam.
"Živcira me"?
-Gdje je čip? -Zamijenio sam ga.
Ona ne želi surađivati, drska je, svađa joj se...
I zanimljivija.
Moglo bi se reći, no ništa se ne radi.
Molim te vrati mi stari čip za karakter.
Tako. Da opet može biti živahna.
"Živahna"? Ta ona je samo robot...
Nisam tako mislio.
Zaista nisam tako mislio.
Što ti je danas? Kamo ćeš?
Ujna Jamie, želim da upoznaš Charlesa.
-Ovo je moja ujna Jamie. -Drago mi je.
Što se dešava?
Portini roditelji daju zaručničku zabavu...
na koju nisam pozvan iz očitih razloga.
-Eno ga. -Koga?
-Mladoženje. -Gdje?
Gdje? Onaj u plavome odijelu sa velikom izraženom bradom!
-Ima izraženu bradu? -Možeš nekome izbiti oko s tom bradom!
A to nije ništa prema njegovim zubima. Pogledaj samo to!
-Čudi me kako se uopće pokazuje po danu. -Da, ima smiješne zube.
Trebaš doradu na svojim očima.
To ne bi trebalo spriječiti Portiu. Može se udati za koga želi.
Jednoga će se dana probuditi i shvatiti da je oženjena za čovjeka...
čije lice izgleda kao starinski otvarač konzervi.
One otvarače koji su...
One koji su išli okolo i poklopac bi samo iskočio.
Ljubomoran si.
-Nisam! -Jesi!
Jesi. Zašto bi inače špijunirao Portiu?
Bože, zaista sam ljubomoran.
Ako sam ljubomoran, znači da sam zaljubljen.
Ako sam zaljubljen sve su mi nade propale.
Izgubio sam ju.
Želiš li malo mog piva?
Bila bi ga šteta. Ne mogu ga osjetiti.
A što kad bi mogao?
To bi bilo odlično.
Smislio sam još jedan korak naprijed...
a on bi ti omogućio jesti i piti.
-I okusiti? -Da, i okusiti.
I još nešto, ako ne griješim...
mislim da sam smislio kako ćeš postati pravo ljudsko biće.
Pravo?
Pravo.
Pravo?
Ne u reproduktivnom smislu, ali u smislu proširivanja...
fizičkih osjetila, kao na primjer kod trenja...
-između dva tijela. -Seksualnom odnosu?
To me je uvijek opčinjavalo.
Hoću reći zanimalo.
Zbog onoga što o tome govore.
A što to kažu?
Da možeš izgubiti samoga sebe.
Sve. Sve granice, svo vrijeme.
Da se dva tijela mogu toliko spojiti...
da se više ne zna tko je tko, a što je što.
I baš onda kada je ta spojenost toliko naglašena i kada misliš da ćeš umrijeti...
a zapravo malo i umreš, ostaneš sam u svom tijelu.
A ona koju voliš još uvijek je tamo.
To je čudo.
Možeš ići do Raja i vratiti se nazad živ.
I tako se možeš vratiti uvijek kad poželiš sa svojom voljenom.
-I želiš to iskusiti? -Da, molim.
I ja također.
Oprosti. Odmah se vraćam.
Nisam te očekivala.
Dobro se sjećam ovog mjesta.
Ovdje se udala tvoja baka.
Htjela sam da bude spremno za moje vjenčanje.
-Znači nisi se još udala? -Za dva tjedna.
Još nije kasno.
Sigurna si da činiš pravu stvar?
-Da. -Što se tiče vjenčanja?
-Nikada ni u što nisam sigurna. -Možda činiš nešto neispravno.
-Sigurna sam da činim pravu stvar. -Odlično.
Zašto je to odlično?
Ti si mi rekla da učinim nešto neispravno.
A ti činiš obrnuto.
Ne slijediš svoj savjet, jer da jesi, ne bi se sada udavala za njega.
-Jer bih činila nešto ispravno. -Točno.
Na neki čudan način, to sve ima smisla.
Dobro.
Znaš li to kako je to biti zaljubljen u nekoga tko se udaje za drugoga?
Netko tko je prekrasan?
Toliko da kad uđe u sobu, kao da je ušlo sunce.
Netko za koga znaš da si laže?
-Laže? -I te kako.
A što to sebi lažem?
Da me ne voliš, a ja znam da me na neki način voliš.
A kako ti to znaš?
Učinio sam sve unutra i vani.
-Ali to meni nije važno. -Mislim da jest.
Jer da ti nije važno, onda bi voljela mene...
a ne nekoga čija brada može potopiti Titanic.
Vidiš? Istina je, zar ne?
Oprosti.
Je li te i on ovako nasmijava?
Nitko me tako ne nasmijava.
Onda priznaj da me voliš.
Poljubi me, to je sve.
Jedan brzi poljubac. Jedan poljubac ne može ugroziti tako slavno vjenčanje.
To bi objasnilo i zašto ti je puls skočio sa 66 na 102.
Disanje ti se udvostručilo. Lučiš oblake feromona.
-Nije pošteno da me tako čitaš. -Znam. Ljubav nije poštena.
Čitam tvoje srce. Molim te da ga slijediš. Preklinjem te.
Preklinjanje je navodno ponižavajuće. Nije me briga.
Volim te, Portia.
Zavolio sam te istoga trenutka kada sam te vidio.
-Mislila sam da će to biti brzi poljubac. -Lagao sam!
Kako se osjećaš?
Prekrasno.
I ja.
Valjda je to to.
Što je to bilo?
To ti je bio želudac. Gladan si.
-To sam bio ja? -Da.
-Mislio sam da si to ti. -Ne, nisam bila ja.
Zaista?
I ti to radiš?
Ponekad, ali malo tiše.
Morat ću reći Rupertu da mi napravi prigušivač.
Odlično je.
Izvrsno, i izgled i okus.
Izvrsno.
Znam da su mi ovo već četvrte repete, ali mogu li dobiti još?
Svinja. Vrlo pametna životinja. Očito ne previše, ako završi kao slanina.
Osjećam se kao da sam progutao cijeli hranidbeni lanac.
Hvala ti.
Što?
Što nije u redu?
Ako budemo zajedno...
nikada nećemo biti prihvaćeni.
Jer ja nisam čovjek.
Ne može to tako.
-Moram započeti. -S čim?
Sljedećim korakom.
Volim te.
Poželi mi sreću.
Andrew Martin. Priđite, molim.
Dakle, g. Martin...
želite da vas proglasimo ljudskim bićem?
Da. Štoviše, mogućnost ženidbe s ljudskim bićem.
Da.
Moramo se suočiti s nepobitnom činjenicom...
da koliko god se trudili biti kao ljudsko biće...
niste dio ljudske vrste.
Vi ste nešto sasvim drugo.
Nešto umjetno.
A što je s onim pravim ljudima...
koji su puni umjetnih proteza, mnoge od kojih sam načinio ja?
Samo vi, gospodine, zar nemate jedan od mojih bubrega?
Zar i vi onda niste jednim dijelom umjetni?
Djelomično, jesam.
Onda sam ja djelomično čovjek.
Kojim dijelom?
Ovim, gospodine.
Da.
A ovdje?
Istina je da još uvijek imam pozitronički mozak.
I baš zbog toga, vi ste u svakomu smislu, besmrtni.
Da, gospodine.
Andrew, društvo može tolerirati besmrtnog robota...
ali ne i besmrtnog čovjeka.
To izaziva previše ljubomore, previše ljutnje.
Žao mi je, Andrew.
Ovaj sud vas ne može proglasiti čovjekom.
Ovim je rasprava završena.
Odluka je ovoga suda da Andrew Martin, od danas nadalje...
bude uvijek robotom.
Samo stroj, ništa više.
Drago mi je biti na usluzi.
mnogo godina kasnije
Andrew, moram ti reći...
počinjem biti nesigurna.
U što? U nas?
Ne.
Sljedeći tjedan proslavit ću 75 rođendan...
Znam, ali izgledaš kao da ti je 50.
-Hvala. -Izvrsnih 50.
Ali ne osjećam se tako.
Tvoje tijelo pak, da. Sinoć si bila izvrsna. Kako je ono bilo?
-Šuti i poslušaj me! -Oprosti.
Ne gledaj me tako kao da ti naređujem.
-Dobro. -Ne slaži se stalno sa mnom.
Ne činim to, ali hoću ako hoćeš.
Kvragu! Pokušavam ti reći nešto važno.
Neću živjeti vječno.
Hoćeš.
-Zato sam i izmislio... -Ne.
Ne želim više uzimati DNA.
Ne želim zamijeniti sve organe.
Istrošit ću se s vremenom.
A to i želim.
Zašto bi to željela?
To je prirodni tok.
Ljudi su tu samo neko vrijeme i onda moraju ići dalje.
Tako treba biti.
Shvaćam.
Samo je jedan problem, Portia.
Ne znam kako bih živio bez tebe.
Andrew, ljudi stare s vremenom.
Ali za tebe je vrijeme jedna druga dimenzija.
Za tebe, vrijeme je beskonačno.
Onda postoji samo jedna stvar.
TVRTKA RUPERT BURNS
Galatea, draga, u kojoj smo fazi?
Transfuzija je gotovo pri kraju.
Je li?
Uvijek sam to mislio.
Netko postane ljudskim bićem...
i prije ili kasnije učini nešto glupo.
Ti si bio dobar primjer, Ruperte.
Koliko će krv ubrzati starenje mog sustava?
Ne znam.
Uz vježbu i dobru hranu, 30, 40 godina.
To je otprilike, ne znaš točno?
Žao mi je.
Dobro došao u stanje čovjeka.
Andrew Martin?
Uvijek sam htio dati smisao stvarima.
Mora postojati razlog zašto sam takav kakav sam.
Kao što vidite, nisam više besmrtan.
Vi ste to sredili?
Jesam, u neku ruku.
Starim, a moje tijelo gubi funkcije.
I kao i svi vi, jednoga ću dana umrijeti.
Kao robot, mogao sam živjeti zauvijek.
Ali svima vam govorim da ću radije umrijeti kao čovjek...
nego živjeti zauvijek kao stroj.
Zašto to želite?
Kako bih dobio priznanje za ono što jesam...
ni više ni manje...
niti zbog slave ili junaštva...
već za jednostavno priznanje onoga što jesam.
To je bila misao vodilja mojega postojanja.
I to moram postići...
ako želim živjeti ili umrijeti dostojanstveno.
Ono što vi tražite...
vrlo je složeno i kontroverzno.
To neće biti laka odluka.
Moram vas zamoliti da se strpite...
jer ovako delikatna odluka...
zahtijeva vremena.
Onda ću pričekati, gđo Predsjedavajuća.
Hvala na strpljenju.
Pokušali smo.
Je li vrijeme?
Za nekoliko minuta.
Nije važno što će reći Svjetski Kongres.
Zašto trebaš njihovo odobrenje?
Stara navika.
Počeo sam svoj živjeti kao robot. I dalje želim da mi se neke stvari kažu.
Vrijeme je.
Dame i gospodo...
gđica Marjorie Botha, Predsjednica Svjetskog Kongresa.
Prema spisima kompanije North Am Robotics...
robot, poznat kao Andrew Martin...
uključen je 3. travnja, 2005, u 17:15 sati.
Za nekoliko sati, imat će 200 godina...
što znači da će, osim Metuzalema i ostalih biblijskih likova...
Andrew biti zapamćen kao najstariji čovjek u ljudskoj povijesti.
Ovom izjavom, priznajem brak između njega i Portie Charney...
kao i njega ljudskim bićem.
Žao mi je što to nije vidio.
Možda nije ni trebao.
Možete li mi učiniti uslugu?
Hoćete li i mene isključiti?
To je naredba.
Hvala, Galatea.
I kao što je veliki Andrew Martin običavao reći:
"Drago mi je biti na usluzi."
Vidimo se uskoro.